Лудвиг Уланд
В един споменик

Превод от немски: Венцеслав Константинов, —

chitanka.info

Докосва времето в летежа си не само

Цветята полски и разкоша на гората,

Дъха на младостта и бликащата сила:

Най-пагубно громи света на мисълта.

Красивото, достойно, пълноценно, вечно,

Заслужилото труд и всяка жертва,

То прави го така безцветно, кухо, дребно,

Така нищожно, че самите сме сразени.

Все пак блазе ни, ако вярно пепелта

Искрата пази, ако клетото сърце

Не се е уморило да пламти отново!

Защото истинска е само тази жар,

Картината е по-значима от предмета,

Илюзията властва над реалността.

А виждаш ли отвъд, не си живял напразно;

Животът следва сцената: и там, и тук,

Щом блянът отлети, завесата се спуска.

1825

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.